Hør på meg.
Jeg vil ikke bort herifra.
Hvorfor vil noen enda det? Vi hører forskjellig.
Om verden utenfor og -
hydrogenbombe prøvespreninger.
Du vet hvordan en hydrogen- bombe virker, hva?
- Med hydrogen? - Veldig morsomt.
Andre bomber eksploderer, ok?
Men ikke hydrogenbomben. Den imploderer.
En eksplosjon i millionte grad.
- Forstår du? - Ja, ja...
- Gjør du? - Jeg forstår det.
Nei!
Hva gjør du?
Herregud, Teddy.
Fikk dere Billings?
Hva er i veien med dere? Fang dem, ikke drep dem.
Han sprang på oss.
Gi meg en hånd, vi skal få han på sykeavdelingen.
lkke deg. Gå en tur.
Kom igjen.
Jeg får dritt for det her.
Laeddis...
Stopp meg.
Før jeg dreper igjen.
Laeddis...
Du sa jeg skulle bli fri.
Du lovte.
Du løy.
Laeddis?
Laeddis!?
Det er ikke morsomt.
Stemmen din...
Gjenkjenner du den ikke?
Etter alle våres samtaler?
Etter alle de løgnene du har fortalt.
La meg se ansiktet ditt.
De sier jeg er deres nå.
De sier jeg aldri kommer ut herfra.
Din tid er snart ute.
La meg få se ansiktet ditt.
Hvorfor?
Så du kan lyve mer til meg?
- Det handler ikke om sannheten. - Jo, det gjør det.
- å avsløre sannheten. - Det handler om deg.
Og Laddies.
Det har aldri handlet om noe annet.
Jeg var bare en tilfeldig.
En vei inn.
George?
George Noyce?
Nei, det er umulig. Du kan ikke være her.
Kan du tro det?
hvem gjorde det mot deg, George?
Du gjorde det.
Hva mener du?
All drittpraten din -
- og jeg er her på grunn av deg.
George, jeg skal få deg ut.
Hvordan skulle det skje? Jeg finner en løsning.
Jeg slipper aldri ut nå.
Jeg slapp ut en gang. Men aldri to ganger.
- Hvordan fikk de deg hit? - De visste det.
Forstår du ikke?
Alt du gjør. Hele planen din.
Det er ett spill. Alt sammen -
er for deg.
Du etterforsker ikke noe.
Du er en dritt-rotte i en labyrint.
George...
Du tar feil.
Virkelig?
Har du vært alene mens du har vært her?
Jeg har vært sammen med partneren min.
Du har aldri arbeidet sammen med han før, hva?
Han er...
US Marshal fra Seattle.
Du har aldri arbeidet sammen med han før, hva?
George, hør her...
Jeg kjenner folk. Jeg stoler på han.
Så har de allerede vunnet.
Dritt.
De vil -
ta meg til fyrtårnet.
De åpner hjernen min.
Og jeg er her kun på grunn av deg.
George, jeg får deg ut herfra. Du skal ikke til fyrtårnet.
Du kan ikke avsløre sannheten og drepe Laeddis samtidig.
Du må ta ett valg, forstår du det?
Jeg er ikke her for å drepe noen.
- Løgner! - Jeg vil ikke drepe han! Det lover jeg.
Hun er død.
Gi slipp på henne.
Fortell ham det, Teddy.
Fortel han hvorfor.
Du blir nødt til det. Det er ingen annen mulighet.
- Gi slipp på henne. - Fortell om den dagen du kom med bagasjen.
Du er nødt til det!
Og jeg fortalte hjertet mitt var knust. Og du spurte hvorfor?
Hun leker med hodet ditt.
Og jeg fortalte deg det var knust av glede.
Hun slår deg i hjel. Hun slår deg i hjel.
Vil du vite sannheten? Da må du gi slipp på henne.
- Det kan jeg ikke. - Du er nødt til å gi slipp!
Jeg kan ikke! Jeg kan ikke.
Da kommer du aldri bort fra denne øya.
Dolores?
Han er ikke på denne avdelingen.
Han er flyttet... -
ut herifra.
Om han ikke er på avdeling A -
er det kun ett sted han kan være.
Fyrtårnet.
Hei!
Må Gud hjelpe deg.
Sjef, vi har problemer. Cawley og McPherson er i bygningen.
Cawley hørte en sykepasser var gått amok mot en pasient.
De lette alle steder, de er på vei opp på taket.
La oss komme ut herfra.
Denne veien.
Bare gå videre. Vi tilhører her.
- Hva hendte deg? - Hva mener du?
Hvor var du?
Etter vi fikk den fyren inn på sykeavdelingen, -
- tok jeg en liten tur gjennom pasientkontoret.
Fant du Laeddis?
Nei:
- Jeg fant han ikke. - Jeg fant nest beste.
Hans innskrivningsjournal.
Det var alt som var i papirene hans, ingen notater, ingen ulykker -
- ingen bilde... kun det her. Det var merkelig.
Her, se en gang.
Jeg ser på det senere.
Hva er galt, sjef?
Jeg ser på det senere.
Ashecliffe er den veien.
Jeg skal ikke til Ashecliffe.
Jeg skal til fyrtårnet.
Jeg skal finne ut hva som skjer på denne øya.
Der er det.
Vi er for langt syd. Vi må tilbake igjen.
Vi kan ikke komme forbi de steinene.
Det kunne vært en mulighet bak de trærne.
Kanskje en sti går bakom steinene og videre til fyrtårnet.
Hva gjør vi her? Vi har innleggelsesjournalen.
Den beviser det er en 67. pasient, som ikke eksisterer.
Jeg skal ned til fyrtårnet, forstår du det?
Hva skal jeg si for å stoppe deg?
Hvorfor vil du det, Chuck?
Fordi å klatre dit i mørket er rene selvmordet.
Ok.
Kanskje best du står over denne.
Du fikk meg inn i dette, sjef, og nå er jeg fanget på denne steinen, -
på denne øya.
Uten noen å stole på, bortsett fra hverandre, og nå oppfører du deg som...
Som hva?
Hvordan oppfører jeg meg?
Hva faen hendte der oppe i cellene, Ted?
- Hvordan tror du været er i Portland? - Jeg er fra Seattle.
Seattle?
Jeg fortsetter... alene.
Jeg blir med, makker.
Jeg sa alene.
Fint.
Dritt!
jeg visste det skulle lykkes. Jeg måtte vente på tidevannet.
Chuck!
Kom nå!
Chuck!
Hvor er du, Chuck!
Chuck!
Hvem er du?
Jeg heter Teddy Daniels.
Jeg er betjent.
Du er Marshal.
Det er korrekt.
Vil du ikke -
rekke frem hånden?
Hvorfor?
Så jeg er sikker på at det du har, ikke kan skade meg.
Jeg beholder den her... -
om du ikke har noe imot det.
Godt for meg.
Du er Rachel Solando.
Det er korrekt.
Drepte du barna dine?
Jeg har aldri hatt barn.
Jeg har aldri vært gift.
Før jeg ble pasient på Ashecliffe, jobbet jeg her.
Var du sykepleier?
Jeg var lege.
Tror du jeg er gal?
- Nei, jeg... - Om jeg sier jeg ikke er gal -
hjelper det da?
Det er det geniale ved det.
Verden sier du er gal -
og dine protester -
gir dem bare rett.
Jeg kan ikke følge deg. Dessverre.
Når du først erklæres sinnsyk, -
- så stammer alt det du sier fra din sinnssykdom.
Rasjonell protest eller benektelse.
Velbegrunnet frykt, paranoia.
Overlevelsesinstinkter.
Forsvarsmekanismer.
Du er smartere enn jeg trodde, det er sikkert ikke en bra sak.
Fortell meg...
åa...
Hva hendte med deg?
Jeg begynte å spørre om de store natrium pentothal leveransene, -
- og de natrium baserte halgonene. - Psykofmaka.
Jeg begynte også å spørre om operasjonene.
Har du noen sinne hørt om transorbital lobotomi?
De utsetter pasientene for elektrosjokk -
og går gjennom øyet med en syl -
og tar bort noen nervetråder.
Det gjør pasientene mer Iydige.
lnnadvendte.
Det er barbarisk.
Urimelig.
Vet du hvordan smerte kommer inn i kroppen? Gjør du?
Det kommer an på hvor du er skadet.
Nei, det har ikke med kroppen å gjøre.
Hjernen kontrollerer smerten.
Hjernen kontrollerer frykt, empati, søvn, sinne, sult... alt.
Hva om du kunne kontrollere den?
Hjernen?
Gjenskape en mann, -
så han ikke føler smerte.
Eller kjærlighet, sympati.
En mann som ikke kan bli avhørt, fordi han ikke har hukommelse.
De kan aldri fjerne alle minner.
Aldri.
Du vet godt, Nord-Korea brukte amerikanske fanger -
til hjernevask og eksperimenter -
- de gjorde soldater til forrædere. Det er det, de skaper her.
De skaper spøkelser, å sende ut for å gjøre ting en normalt ikke ville.
Den form for evner, den form for informasjon -
ville ta år.
Flere års arbeid, eksperimenter på hundrevis av pasienter.
Om 50 år, vil folk se tilbake -
- og si... det var her det hele begynte.
Nazistene brukte jødene. Sovjetunionen -
- brukte fanger fra deres egne Gulag. Og vi...
vil teste pasienter -
på Shutter Island.
Nei, det ville de ikke... Nei.
Du forstår vel -
at de ikke kan la deg gå?
Jeg er føderal Marshal -
de kan ikke stanse meg.
Jeg er en velansett psykiater, -
fra en respektert familie.
Det betød ingenting.
Kan jeg høre en gang... -
er det noen traumer i ditt liv?
Ja hvorfor... Betyr det noe?
Hvis det har hendt noe spesielt -
- så er det grunnen til du er blitt sinnsyk.
Så når de legger deg inn her -
- vil vennene dine, kollegaene, si... han har brutt sammen.
Og hvem ville ikke det, etter hva som har hendt.
Det kunne de si om hvem som helst.
Poenget er at de vil si det om deg.
Hva med hodet ditt?
- Hodet mitt? - Noen merkelige drømmer?
Søvnproblemer, hodepine.
Jeg får migreneanfall.
Du har ikke tatt noen piller?
- Ikke en gang en aspirin? - Jeg har fått aspirin.
Pokker.
Du spiste i kantinen og drakk kaffen de ga deg.
Fortell i det minste du har røkt dine egne sigaretter.
Nei... Nei.
Det har jeg ikke.
Det tar mellom 36 og 48 timer for neuroleptisk medisin -
- å blande seg tilstrekkelig med blodet ditt, innen den får effekt.
Pulsen kommer først, -
- det starter med fingertuppene og arbeider seg ned i hånden.
Har du hatt noen mareritt om dagen, nylig?
Fortell meg hva som skjer i det fyrtårnet?
Fortell meg det.
Hjerneoperasjoner.
La oss åpne kraniet og se hva som skjer, når vi drar i denne.
Det er det samme som nazistene gjorde.
Det er her de skaper spøkelsene.
Hvem vet dette?
På øyen mener jeg. Hvem?
Alle.
Også sykepleierne og portørene?
- De kan umulig vite... - Alle vet.
Du kan ikke bli her.
De tror jeg druknet. Hvis de Ieter etter deg, finner de meg kanskje.
Unnskyld, men du blir nødt til å gå.
Jeg kommer tilbake etter deg.
Jeg er ikke her. Jeg er ett nytt sted, hver natt.
Men jeg kan få deg vekk fra øyen.
Har du ikke hørt hva jeg har sagt?
Den eneste muligheten er fergen, og den kontrollerer de.
Du kommer aldri herifra.
Jeg hadde en venn -
- jeg var sammen med han i går, men vi ble adskilt.
Har du sett han?
Marshal...
Du har ingen venner.
Der var du.
Vi lurte på når du ville dukke opp.
Sett deg ned.
Kom nå.
Ute og går en tur, er vi?
Jeg -
ser meg bare litt omkring.
Nåt du Guds seneste gave?
- Hva? - Guds gave.
Volden.
Da jeg gikk hjemme, og så treet i stuen min -
- strakte deg seg etter meg med en guddommelig hånd.
Gud elsker vold.
- Har du ikke lagt merke til det? - Selvfølgelig har du det.
Hvorfor skulle det ellers være så mye av den?
Det er en del av oss.
Det er, hva vi er.
Vi kjemper i krig, vi brenner ofre, vi røver og plyndrer, -
- og nyter å se våres brødre blø -
- og, hvorfor? Fordi Gud ga oss vold til å skape krig i hans ære.
Jeg trodde Gud ga oss moralsk orden.
Det er ingen moralsk orden så ren som denne stormen.
Det er ingen moralsk orden overhodet.
Det er kun det her ''kan min vold vinne over din?''
- Jeg er ikke voldelig. - Jo, det er du.
Du er så voldelig som man kan være.
Det vet jeg, fordi jeg er så voldelig som man kan være.
Hvis samfunnets strenger ble sluppet -
- og jeg sto i veien for din mat, ville du knust kraniet mitt og bare tatt.
Stakkars deg.
Cawley tror du er harmløs og kan kontrolleres, men jeg vet bedre.
- Du kjenner meg ikke. - Jo, det gjør jeg.
Vi har kjent hverandre i flere århundrer.
Hvis jeg satte tannen min i ditt øye -
- ville du kunne stoppe meg, før jeg gjorde deg blind?
Du kan prøve.
Sånn skal det lyde.
Hvor har du vært?
Spasert, sett på øyen din.
Trodde du dro avsted nå som Rachel er funnet.
Selvfølgelig.
Stort møte.
åa.
Det var åpenbart en ukjent mann på avdeling C i går -
- han roet en farlig pasient. Temmelig modig.
Er det riktig?
Det så ut som han pratet med en schizofren, George Noyce.
Denne Noyce, som du sa han het -
- han er sinnsyk, hva? - Ja. Han kan være farlig.
For ett par uker siden ble en pasient så gal -
- over en av Noyce historier, at han slo han.
Røyk?
Nei takk. Jeg har sluttet.
Du tar fergen?
Helt sikkert.
Jeg tror vi har fått alt det vi skulle bruke.
''Vi'', Marshal?
Når vi snakker om han -
- har du sett han, doktor? - Hvem?
Min partner, Chuck.
Du har ikke en partner Marshal, du kom alene.
Jeg har skapt noe verdifullt her -
- og verdifulle ting, har det med å bli missforstått i deres egen tid -
- folk vil ha det raskt og det har de alltid villet -
- jeg prøver å gjøre noe ingen forstår -
- og gir ikke opp uten kamp.
Det kan jeg se.
Så fortell meg, om din partner.
Hvilken partner?
Marshal -
skal du noe sted?
Nei, jeg er på vei til fergen.
Det er den andre veien.
Hvis du venter ett øyeblikk -
- finner jeg en som kan kjøre deg til havnen.
Hva er dette, doktor?
Bare noe beroligende.
- For sikkerhets skyld. - For sikkerhets skyld?
Hva vil du gjøre? Drepe meg?
Jeg tror du fortjener det.
For hva? For å provosere deg?
Tilgi meg, men hva er ikke provoserende fro deg?
Bemerkninger -
- ord. - Nazister.
Det også.
Og selvfølgelig, minner, drømmer -
- viste du at ordet ''traume'' kommer fra det greske ordet ''sår''?
Og det tyske ordet for drøm, er ''traumen''.
''Ein Traum'' en drøm.
Sår kan skape monstre.
Og du er såret, Marshal.
Og syns du ikke, når man ser et monster -
skal man stoppe det.
- Jo, det synes jeg. - Ja.
Hva gjør du, skatt?
Du må til fergen.
Nei. Nei.
Hvis verden tror at Chuck er død, er han perfekt til eksperimentet.
Det er kun ett sted de ville tatt han til.
Hvis du drar dit, vil du dø.
Han er min partner. Om de gjør han noe, må jeg få han ut.
Jeg kan ikke miste flere.
Vær snill og ikke dra dit.
Unnskyld, skatt.
Jeg elsker det, fordi du ga meg det.
Men sannheten er -
det er ett stygt slips.
Nei!
Rør deg ikke. Bli hvor du er.
Slår du i hjel meg?
Nei. Jeg slår deg ikke i hjel.
Hvorfor er du våt, skatt?
- Hva sa du? - Du vet hva jeg sa.
Og forresten, riflen er ikke ladd.
Sett deg ned.
Bli nå tørr, for Guds skyld. Du blir forkjølet.
Ok.
Hvor stygt skadet du vakten?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Ja, han er her.
La Dr. Sheehan se på mannen din før du sender han opp.
Nå, Dr. Sheehan -
- han kom med fergen i morges.
lkke korrekt.
Du sprengte bilen min i luften. Jeg elsket den bilen.
Det er jeg lei for å høre.
Du skjelver mer.
Hvordan går det med hallusinasjonene?
Kom deg vekk herifra, Teddy, -
- dette stedet vil gjøre slutt på deg.
- Ikke så ille. - Det vil bli verre.
Det vet jeg.
Dr. Solando -
- fortalte meg om den neuroleptiske medisinen.
Gjorde hun? Og når var der?
Jeg fant henne i en hule, men du vil aldri finne henne.
Det er jeg ikke i tvil om.
Tatt i betraktning at hun ikke er virkelig.
Dine vrangforestillinger er verre enn jeg trodde.
Du går ikke på neuroleptisk medisin.
Du går slett ikke på noe.
Hva i helvete er det her, da? Hva i helvete er det her?
Abstinenser.
Abstinenser?
Fra hva? Jeg har ikke engang fått en drink siden vi kom til øya.
Chlorpromazine.
Jeg er fan av Psykofarma, men i ditt tilfelle...
- Cloropro, hva? - Chlorpromazine.
Det samme vi har gitt deg de siste 24 månedene.
Så i de siste to årene -
- har dere hatt noen som har gitt meg stoffer i Boston.
lkke Boston. Her.
Du har vært pasient her i to år.
Etter alt som jeg har sett her, doktor, -
- tror du virkelig du kan overbevise meg om at jeg er gal?
Vet du hva jeg gjør hver dag? Jeg er US Marshal.
Du var US Marshal. Her er kopi av innleggelsesjournalen -
- du brøt inn på avdeling C for. Bevis for den 67. pasienten.
Hvis du hadde kommet til fastlandet, kunne du avslørt dette stedet.
- Vent. - Men av en eller annen grunn -
- fikk du ikke tid til å lese det. Les det nå.
Gjør det bare.
Pasienten er meget intelligent og har store vrangforestillinger.
En høyt dekorert veteran.
Deltok i befrielsen av Dachau.
Tidligere US Marshal -
kjent for å være voldelig -
- viser ingen anger for sin forbrytelse, fordi han nekter -
- at den er forekommet. Høyt utviklet og fantastisk -
- fortelling fordi han ikke vil se sannheten i øynene.
Jeg har fått nok av dette pisset.
Hvor er min partner?!
Hvor er Chuck? Hvor er han?
La oss forsøke på en annen måte.
Din kones pikenavn var Chanal, har jeg rett?
- Henne skal vi ikke snakke om. - Det blir jeg nødt til.
Kan du se hva disse fire navnene har til felles?
Loven om 4.
- Hva får du ut av det, Andrew? - Hvis du har gjort noe som helst -
- med min partner, er det en krenkelse... - Fokus, Andrew. Hva ser du?
Navnene... har samme bokstaver.
Edward Daniels har nøyaktig de samme 13 bokstavene -
- som Andrew Laeddis. De samme har Rachel Solando -
- og Dolores Chanal. Alle navnene -
- er anagrammer av hverandre. - Din taktikk -
virker ikke på meg.
Du kom får å finne sannheten. Her er den.
Ditt navn er Andrew Laeddis.
Ashecliffes 67. pasient er deg, Andrew.
Drig og dra.
Du ble sent hit av domstolen for to år siden.
Din forbrytelse var forferdelig. Du kan umulig tilgi deg selv.
Så du fant opp ett annet jeg.
La oss se på fakta igjen.
Du har funnet på en historie, hvor du ikke er morder, men en helt.
Du er fortsatt US Marshal, -
- som er her i Ashecliffe for å løse en sak, -
- og du har funnet en sammensvergelse.
Uansett hva vi sier, om hvem du er, og hva du har gjort, -
kan du avfeie som løgn, Andrew.
Mitt navn er Edward Daniels.
Det har jeg hørt i to år nå, jeg kjenner alle detaljene.
Pasient 67. Stormen. Rachel Solando.
Din forsvunne partner. Drømmen du har hver natt.
Du var i Dachau, men du har ikke drept noen vakt.
Jeg ønsker jeg kunne la deg leve i din fantasiverden.
Det gjør jeg virkelig.
Men du er voldsom og farlig. Du er vår farligste fange.
Du har skadet vakter og andre pasienter.
For to uker siden, angrep du George Noyce.
Nei, jeg har lurt deg doktor.
- Du stod bak angrepet på Noyce. - Selvfølgelig gjorde jeg ikke det.
Gi meg en grunn til at jeg overhodet skulle røre han.
Fordi han kalte deg Laeddis, -
og at du gjør alt for å ikke være han.
Jeg har en utskrift av din samtale med Noyce i går.
Det handler om deg og Laeddis. Det har aldri handlet om noe annet.
Det står det handler om ''meg og Laeddis''.
Da du spurte han hva som hadde skjedd, -
- sa han, og jeg citerer; ''du gjorde det''.
- Han mente det var min skyld... - Du slo han nesten i hjel.
Sjefen og styret har besluttet noe må gjøres.
Med mindre du umiddelbart kan komme til fornuft, -
- vil man sørge for, at du aldri skader noen igjen.
De lobotomerer deg, Andrew.
Forstår du det?
Ja, jeg forstår.
Jeg forstår det godt.
Hvis jeg ikke går med på deres små leker, -
- vil Dr. Naehring gjøre meg til ett av hans spøkelser.
Hva med min partner?
Tror du US Marshal kontoret er en forsvarsmekanisme?
Hei, sjef.
Hva pokker skjedde der?
Arbeider du for han?
Jeg er lei for det, men noen måtte sørge for at du var i sikkerhet.
Du har spionert på meg, hva?
Hele tiden.
Hvem... Hvem er du?
Hvem er du? Fortell meg det.
Gjenkjenner du meg ikke, Andrew?
Jeg har vært din primær-psykiater de siste to årene.
Jeg er Lester Sheehan.
Jeg fortalte deg alt om min kone...
- Jeg vet det. Jeg gjorde alt for å redde deg.
Jeg stolte på deg. Jeg gjorde alt for å komme inn hit etter deg. Alt!
Det vet jeg, sjef.
Tiden løper fra oss, Andrew.
Jeg lovet direksjonen at jeg kunne iverksette -
det mest radikale rollespill, -
- noensinne testet i psykiatrien, og at det ville bringe deg tilbake.
Jeg trodde, at hvis vi lot deg kjøre det til slutten -
- ville du innse hvor falskt det hele er.
Du har løpt rundt her i to dager.
Hvor er nazi-eksperimentene?
De sataniske testene.
Andrew, hør på meg.
Hvis vi misslykkes med deg, -
- vil det bli sådd tvil om alt vi har gjort her.
Det hele.
Vi er på randen av krig, Andrew, -
og nå er det hele opp til deg.
Rør dere ikke!
- Andrew, nei! - Mitt navn er Edward Daniels.
Den er ladd. Jeg kan merke det på vekten.
Er det din pistol, Marshal? Er du sikker?
Den har mine initialer og merke fra den gangen Philip Stack skjøt på meg.
Du kan ikke endre på sannheten denne gangen, doktor.
Så skyt da, det er eneste måten du kan unnslippe øyen på.
lkke gjør det, Andrew.
Pistolen min...
Hva har dere gjort med pistolen min?
Det er ett leketøy, Andrew.
Vi forteller deg sannheten.
Dolores var sinnsyk. Maniodepressiv og suicidal.
Du drakk og holdt deg borte. Ignorerte hva alle fortalte deg.
Dere flyttet til huset ved sjøen, etter at hun med vilje, -
satte fyr på leiligheten din.
Andrew... Andrew, stopp.
Dere Ijuger!
Her er barna dine.
Serena...
- Henry... - Jeg har ingen barn.
Din kone druknet dem, -
ved hytta, nede ved sjøen.
Og her er den lille jenta du drømmer om, -
hver natt.
Jeg har aldri hatt noen datter.
Piken som hele tiden sier at du skulle reddet henne.
Reddet dem alle.
Din datter...
Hun het Rachel. Benekter du hun har levd?
Gjør du det, Andrew?
Jeg er så lei for det, skatt.
Jeg sa jo at du ikke skulle komme.
Jeg sa det jo...
Det ville gjøre slutt på deg.
Jeg er hjemme. Vi fikk han, -
- like utenfor Oklahoma. Vi har vært på minst 10 steder, -
- mellom her og Tulsa. Jeg kan sove i en uke.
Dolores?
Skatt...
Hvorfor er du våt?
Jeg har savnet deg.
Jeg vil hjem nå.
Du er hjemme!
Hvor er barna?
De er på skolen.
Det er lørdag, skatt.
De går ikke på skole lørdager.
Det gjør de på min skole.
Herregud!
Gud!
Gode Gud, nei!
Kom nå! Kom nå!
Gode Gud, nei!
Nei!
La oss ta dem med inn.
Vi kan tørke dem...
Gi dem andre klær...
De kan være dukkene våres.
Vi kan ta dem med på skogstur i morgen.
Hvis du noensinne har elsket meg, Dolores...
Så ti stille nå.
Jeg elsker deg.
Du skal slippe meg fri.
Skatt...
Vi bader dem...
- Jeg elsker deg så høyt, Dolores. - Og jeg elsker deg.
Andrew.
Andrew, kan du høre meg?
Rachel! Rachel, Rachel...
Rachel.
Hvem Rachel?
Rachel Laeddis.
Datteren min.
Hvorfor er du her?
Fordi jeg drepte min kone.
Hvorfor gjorde du det?
Fordi hun slo i hjel barna våres.
Og hu sa jeg skulle slippe henne fri.
- Hvem er Teddy Daniels? - Han finns ikke.
Det gjør ikke Rachel Solando heller. Jeg fant på dem.
Hvorfor?
Det er nødt til å fortelle det.
Etter hennes første selvmordsforsøk, -
fortalte Dolores meg, -
at hun hadde ett levende insekt -
inne i hjernen.
Hun kunne merke det.
Det gikk rundt inne i hodet.
Trakk i trådene, på moro.
Det sa hun.
Men jeg hørte ikke etter.
Jeg elsket henne virkelig.
Hvorfor fant du på dem?
Fordi jeg ikke kunne akseptere at Dolores drepte barna våres.
Det var min skyld, fordi jeg ikke skaffet henne hjelp.
Jeg slo dem i hjel.
Her er min teori, Andrew. Vi fikk ett gjennombrudd tidligere, -
- for ni måneder siden, men så fikk du tilbakefall.
- Det kan jeg ikke huske. - Det vet jeg.
Du nullstiltes, Andrew. Som ett bånd, -
som spiller det samme hele tiden.
Jeg håper at vi kan forhindre at det skjer igjen.
Jeg er nødt til å vite, -
om du har akseptert virkeligheten.
Du hentet meg.
Du prøvde å hjelp meg da ingen andre ville.
Mitt navn er Andrew Laeddis.
Jeg slo i hjel min kone, forrige år, 1952.
Hvordan har du det i dag?
Bra. Hva med deg?
Kan ikke klage.
Hva gjør vi nå?
Det er opp til deg.
Vi må vekk fra øyen, Chuck.
Tilbake til fastlandet. Det som skjer her, er ikke bra.
Ta det rolig, makker. De fanger oss ikke.
Det er riktig, for vi er for smarte.
Det er nemlig det vi er.
Stedet her, får meg til å tenke.
Ja? På hva, sjef?
Hva er verst?
å leve som ett monster, -
eller dø som en helt.
Teddy?
Norsk tekst av: Royskatt Synket av: -btbtbt-